Denna film är varken en anklagelse eller en bekännelse-
- Och allra minst ett äventyr. För döden är inget äventyr-
- För alla som ställs öga mot öga mot den. Filmen försöker berätta-
- Om en generation män, som även om de undkommit granaterna-
- Blev förstörda av kriget.
Han är känd som Kat, men han heter Stanislaus Katczinsky.
Han är vår gruppledare och har näsa för god mat och dåligt väder.
Men framför allt för god mat, när det inte finns någon.
Mitt namn är Paul Baumer och jag är 18 år. För några månader sen-
- Var sex av oss klasskamrater. Våra huvuden var fulla av kunskap-
- Ideal och förhoppningar...
Josef Behm-ska läsa teologi.
Albert Kropp-ska läsa juridik.
Friedrich Müller- Ska läsa allt.
Franz Kemmerich-ska bli skogvaktare.
Peter Leer- Ska resa och älska.
Vi är med våra vänner. Tjaden, låssmed innan kriget.
Han äter mest av alla.
Haie Westhus, en bra man att ha vid sin sida.
Detering, en bonde som bara tänker på sina hästar, gården och frun.
I flera månader har vi stridit mot fransmännen. De anfaller oss-
- Och vi anfaller dem, och sen är det dags för dem att anfalla oss igen.
Det är benet. Han har tur.
Han kommer att klara sig.
Ni är våra järnungdomar. Järnungdomar blir hjältar av järn.
Det är min plikt, och en ära för mig, att förbereda er-
- På rollen ni måste spela i detta stora krig.
Vårt land behöver karaktärsfasta och viljestarka män.
Jag ska förbereda era hjärnor så ni bättre kan träna era kroppar.
För er kejsare, för ert fädernesland...
...och för Gud. Fäderneslandets öde vilar på er-
- Och världens öde ligger i vårt fäderneslands händer.
Tyskland är framgångens nation, kulturens nation...
...vetenskapens nation, idéernas nation...
...Beethovens nation, liksom Schillers och Goethes...
Baumer?
- Vad är det där? - En fågel, sir.
- En lärka? - Ja. Den satt på fönsterblecket.
- Och den här linjen...? - Det är fönstret.
Du är inte här för att teckna, skriva dikter, eller för att drömma.
Eller hur, Baumer?
Mina herrar, ni har alla avlagt er examen. Er tid i skolan är över-
- Och nu är det pliktens tid... som börjar.
Ni kan gå. - Herr Baumer, ni stannar kvar.
Cigarrett?
- Nej, tack. - Jaså, du röker inte?
Det är en ful vana. Men enbart goda vanor skapar en tråkig person.
- "Enbart arbete och inget skoj..." - "...blir man tråkig av."
Jättebra. Du har i alla fall lärt dig någonting.
Leka och arbeta... Nu har du tagit examen och lekens tid är förbi.
Du är en drömmare, som ritar och skriver. Men nu är du en man.
Med plikter gentemot fäderneslandet.
Vill du ta värvning direkt? Javisst! Ni ska alla ta värvning-
- Och som en man ge er av för att tjäna fäderneslandet.
Jag vet att jag blir stolt över dig.
En underbar dag. Alla har ätit för två och posten har kommit.
Gräset vajar som långa spjut, de vita fjärilarna flyger i vinden.
Hur ofta har vi de senaste dagarna varit nära döden? Tänk inte på det.
Låt oss njuta av världen. Allting är nytt och modigt.
Röd vallmo, bra mat, cigarretter och sommarbrisen.
Paul...
Vi ska till Kemmerich.
Syster, vet ni var Franz Kemmerich finns?
Franz...
- Hur mår du? - Nån stal min klocka.
- Jag varnade dig, Franz. - Jag vet...
- Du får snart komma hem. - Tror du det?
Jag känner mig... Jag mår bra.
Men min fot... den gör så ont. Och den är kall.
Smärtan är din biljett hem. Var tacksam för den.
Om en vecka sitter du och röker cigarr och berättar lögner-
- För Katarina Hammerschmidt. - Vi tog med oss röka och ost.
Lägg det under sängen. Göm det. De stal ju min klocka.
- Ska du ta med dig de här hem? - Varför inte?
Du behöver inga kängor hemma. Vi kan byta dem mot...
- Min mamma gav mig kängorna. - Jag kan låna dem.
- Du är hemma långt före oss. - Du behöver inte vänta på permis.
- Sjukvårdare! - De kommer aldrig...
- Vi ska ordna en åt dig. - När du kommer tillbaka...
...får vi vara tillsammans igen. - Vi kommer tillbaka i morgon.
Jag är snart tillbaka. Se till att ni hittar min klocka.
Jag bryr mig givetvis om Franz. Om jag kunde rädda hans ben-
- Skulle jag gärna gå över taggtråd. Men han behöver inte kängorna.
Jag får ont av mina. Varför ge hans till en sjukvårdare och inte till oss?
Han har rätt, Paul.
Jag vet...
Jättebra, Kemmerich.
Strålande!
De har amputerat mitt ben.
Det kunde vara värre. Wegeler förlorade högra armen.
- Dessutom får du åka hem. - Tror du det?
- Självklart. - Tror du det?
- När du kommit över operationen... - Jag tror inte det.
Prata inte strunt.
Jag ville bli skogvaktare.
Det kommer du att bli.
Det finns fantastiska konstgjorda ben i dag...
- Du kan klara vad som helst. - Om du hittar min klocka...
...så skicka hem den.
Du kommer till ett konvalescenthem, kanske det i Klosterberg.
Minns du när vi åkte dit? Alla popplarna...
...och bäcken full med fisk.
Franz, när jag kommer hem åker vi upp i bergen igen.
Då kan du berätta för mig om alla träd.
Inget kommer att förändras. Vi får vara tillsammans igen.
Ge Müller... mina... kängor.
Doktorn?
Var är doktorn?
- Franz Kemmerlich håller på att dö. - Säng 26, amputerat ben.
Jag har amputerat fem ben i dag. Ta det, du.
Vi har opererat sen fem i morse. Din vän blir 17-e dödsfallet i dag.
Han måste bort-vi behöver sängen. De ligger på golvet här utanför.
Paul, lova mig en sak. Ta hand om Franz.
Du vet att han ser upp till dig. Se till att han inte råkar illa ut.
- Jag ska se till att han sköter sig. - Tack. Gud välsigne dig.
Se efter din lillebror! Var rädda om er.
Pojkar, vakna nu!
Upp med er!
Vakna, nu är det mat!
- Kat, hur bär du dig åt? - Följ med mig nästa gång.
- Sen kan du rycka in för mig. - Du kommer alltid att vara här.
Lär er ordentligt, så slipper ni vara hungriga. Lyssna på läraren.
- Vad ville han? - Nu är det dags att jobba!
- Alla ska ta värvning! - Ja. - Du också, Behm.
Men inte i kväll, för då ska vi bli fulla!
Formera tre led! Tre grupper!
Lediga!
God morgon, mina unga herrar. Mitt namn är Himmelstoss.
Korpral Himmelstoss. Jag är er utbildningsofficer.
Jag ska bli en bra lärare. Vet ni varför?
Det jag lär ut kommer ni aldrig att glömma.
Aldrig.
Givakt! Lediga!
Höger om!
Framåt, marsch!
Höger om, marsch!
Givakt!
Med språng, framåt!
Ligg ner!
Stå upp!
En gång till!
Igen!
Baumer...
En gång till!
Igen!
Det här ska du få ångra!
- Gevär, stridspackning! - Nej, ni måste hålla ögonen öppna.
Ligg ner!
Övningstiden är avklarad. Nu är ni soldater i armén-
- Och redo att strida för kejsaren och fäderneslandet.
Vid frontlinjerna kommer ni att förstå värdet och syftet-
- Med allt som ni har lärt er här, allt som era befäl har lärt er.
Deras metoder kan ha verkat hårda-
- Men ni kommer att tacka era instruktörer för det ni fått lära er.
De har lärt er att bli soldater, i Guds, kejsarens och landets tjänst.
På axel gevär!
Höger om...
Mot tåget.
Rökning förbjuden!
Jaha... nu är ni här.
En äldre brukar ta hand om varje ny pluton. Ni är nya plutonen-
- Och jag är den äldre...
Ni har fått lära er hur man blir soldater. Vi ska jobba hårt med-
- Att glömma det. Jag ska lära ut det praktiska... - Lyssna, pojk.
Jag ska lära er att byta blöjor vid fronten, och att döda fransoser.
Jag kommer att döpa er snabbt. Men först ska ni äta och sova-
- Innan det är dags att patrullera. I kväll...
Pojkar, nu blir det fyrverkeri. Fransoserna hälsar er välkomna.
Håll er nära Kat-och invänta mina order.
Ta betäckning!
Skjut de skadade hästarna!
Skjut dem då!
Är du galen? Du kan ju döda nån!
Varför? Vad hade de gjort för ont? Ingenting alls.
Det är fel att döda hästar.
Nu är fransoserna klara! Nu ger vi oss av.
Alla närvarande?
Nu har ni fått smaka på verkligheten. Ni vänjer er.
Nu är ni på väg att bli soldater. Håll er till mig, så klarar ni er.
Vi har varit vid fronten ett år. Nu är vi soldater och vi kan stället.
Kemmerich är död, men även andra i vår klass är döda eller sårade.
Risken finns där, för oss alla. Om det smäller så kan vi ducka-
- För vi vet aldrig var granaten hamnar...
Jag kan sprängas i bitar i ett skyddsrum, eller överleva utomhus.
Varje soldat tror på chansen och litar på turen-
- Men ingen soldat överlever tusen chanser.
Råttorna här är särskilt äckliga. Vi kallar dem 'likråttor".
De har ondskefulla ansikten och även fast man har tom mage-
- är det vämjeligt att se deras långa, nakna svansar.
Betet är brödbitar som är så ruttna att inte ens vi äter dem.
Om vi lägger upp en hög så försöker råttorna ta den.
Ett sätt att fördriva tiden.
Gas!
Gas-det mest fruktansvärda vapnet av alla.
Vi mindes de hemska synerna på sjukhuset där gaspatienterna-
- Hade kvävts till döds när de hostat upp sina förbrända lungor.
Bättre att ta risker på högre höjd än att stanna på lågt område.
De nya rekryterna ger oss stora problem. Mellan fem och tio dör-
- På varje äldre befäl och de dör för att de är så oerfarna.
De vet ingenting, så de dör som flugor.
Ge mig ett gevär!
Nej, vänta!
Unga grabben...
Bara ett barn!
Hur lång tid har gått? Veckor, månader... år? Bara några dagar.
I går beskjutna, i dag vila. I morgon beger vi oss till skyttegravarna igen.
Pojkar, kom hit. Titta... Ni går åt det hållet.
Nån annan får äta levern. Jag bantar...
Min gamla kvinna skulle ha använt lagerbärsblad, basilika, paprika...
...och inkråmet hade blivit kalas. Men det dög.
- Jag mår som en kung. - Inte så tokigt...
Det är ett skapligt litet krig. Du svarade inte på min fråga.
- Vilken fråga? - Vad ska du göra när allt är över?
- Supa sig full, som alla andra. - Javisst, och sen hem till mamma.
- Mer då? - Säg det, du behöver inte skämmas.
Han ska läsa teologi och bli präst.
Efter ett år vid fronten tror du fortfarande att Gud finns?
- Han finns alltid. - Själv då? Åter till skomakaryrket?
- Och till barnen. - Hur många har du?
Tur att man är skomakare, annars blev jag utfattig på att köpa skor.
- Ännu fler kistor. - Ännu större offensiv.
Högkvarteret är omtänksamma. De där ska fylla kistorna...
- Hur gammal är du? - Sexton.
Nästa år kommer de direkt från vaggan.
- Har du jackat den här? - Ja, sir.
- Vem bad dig göra det? - Under utbildningen sa de...
Om fienden upptäcker dig med den här, så dödar de dig inte.
De trycker ut ögonen på dig och fyller dem med sågspån!
Ingen använder såna här längre. Det har båda sidor enats om.
- Första gången vid fronten? - Ja, sir.
- Jag är också menig. - Jag trodde...
Spaden är bättre. Ett slag under hakan så åker hela huvudet av.
Den fungerar även som påk. En träff mellan halsen och axeln...
...gör att han kan gå mitt itu. En bajonett kan fastna i revbenen-
- Och då måste man dra ut den. Under den tiden kan man dö.
Förstår du?
- Var är er plutonledare? - Himmelstoss skulle möta oss här.
- Vem, sa du? - Korpral Himmelstoss.
- Från Oldenburg? - Det är inte sant!
- Hämnden är min! - Han ställde väl inte upp frivilligt?
Han gick för långt med några rekryter ute på lerfältet.
- Ni känner väl till lerfältet? - Gör vi det?
Han höll på att döda dem och han visste inte att sonen-
- Till den lokale domaren såg på. - Därför skickades han hit?
Gud, jag riktigt längtar!
Titta där...
Vi möts igen...
Kropp, du minns väl mig? - Jaså, Müller är också här?
Leer, Behm... Baumer.
Mitt minne är det inget fel på!
Det jag lärde er skulle ni aldrig glömma. Ni har lyckats överleva.
- Inte Kemmerich. - Honom minns jag inte.
- Men ni andra har tydligen lärt er. - När vi kommer till fronten-
- Ska du inte lämna ryggen fri! - Vad sa du?
- Den store korpral Himmelstoss? - Vem är du?
- Jag ställde en fråga! - Himmelstoss...
Det finns en latrin en bit bort. Ta och hoppa dit.
Jag är ditt befäl. Vill du bli ställd inför krigsrätt?
Räta på ryggen och ihop med hälarna när ditt befäl tilltalar dig!
Avdelning, givakt!
Höger om!
Framåt, marsch!
Ta det lugnt. Det här ordnar sig.
Har ni sett när den exploderar?
- Kan det ta död på fransmän? - Jag behöver putsa kängorna sen.
Du vänjer dig snart vid det. De bombarderar oss jämt så här-
- Innan de går till storoffensiv. Vi ska inte kunna sova-
- Och när de anfaller är vi för trötta för att slå tillbaka.
- Två dygn... hur länge till? - Inte så länge.
Varför slutar de aldrig?
- Vart ska du gå? - Jag är snart tillbaka.
Vänta här, det är snart över.
Gå och sätt er. Sköt er nu!
- Lyssna! - Anfall!
Vi står inte hjälplösa och väntar på att krossas. Vi kan döda-
- För att rädda oss själva och att hämnas.
När vi ser deras ansikten blir vi djuriska mördare.
Om ens egen far anslöt sig till dem skulle man genast döda honom.
Vad fan betyder det här?!
Vad pågår där nere?
Hur lång tid har gått? Dagar, veckor, månader... år.
Angrepp, motangrepp, antalet döda växer. Vinter, sommar.
Dagarna är heta och de döda ligger obegravda. När vinden blåser-
- Känner man den tunga och söta doften av blod.
Nej...
Jag vill hjälpa dig.
Kamrat...